arkitektur+i+Barokken

I Italia på 1600 tallet oppstod epoken Barokken, som dominerte arkitektur og kunst i Europa frem til begynnelsen av 1700 tallet. Denne stilarten varierte sterkt fra land til land, men fikk likevel en felles betegnelse på grunn av den felles estetiske opprinnelsen. På denne tiden var de særlig opptatt av to typer byggverk, kirker og slott. Disse to byggverkene omfattet sognekirker, katedraler, herskapshus på landet og i byen, klosterbygninger og framfor alt kongelige slott. Arkitekturene i Barokken er også kjent ved sin byplanleggig hvor byene ble ordnet etter forhåndslagte planter. Samtidig ble det skapt parker og store haver rundt viktige områder. Ellipsen eller ovalen, var noe felles for barokkarkitekturen, og også kompliserte planer som var utledet av innviklede geometriske figurer. Et karakteristisk trekk ved barokkbyggverk var blant annet bølgende vegger. Et dominerende trekk i all kunst som ble skapt på den tiden, var å skape bevegelse i et arkitektonisk element i form av kontrabuer og buelinjer.

Et annet kjennetegn var sansen for kurver, som fant uttrykk i påfunn som buer eller snirkler. Men også fremfor alt, "ører", og dette var da arkitektoniske og ornamentale elementer som var formet som en hånd som rullet seg opp i endene. Grunnen til at dette ble dannet, var for det skulle danne en "overgang" mellom to punker av ulik høyde. Og denne stilen ble først og fremst tatt i bruk på kirkefasadene. Mange av kirkene i barokken ble nesten alltid bygd med hvelvet tak, det vil si en samling av buer. Dette er det praktfulle, kongelige slottet i Versailles, Frankrike.

Generelt kan man si at noen karakteristiske kjennetegn ved barokkbyggverk er buet overstykke, kontraster, høy helvalmet tak, skjevrøstet gavl, svulstig og rikt profilert listeverk, sterke farger i dekoren og vindustype. Kjente og viktige navn innenfor barokkens arkitektur er blant annet Fransesco Wren, Giovanni Lorenzo Bernini, Giocom della Porta og Nicholas Hawksmoor.

//kilder//;

[]

[]